Още не съм стигнал края, а вече карах токова дълго.
Това е, нали?
Чакай ме Мока, само още малко.
Няма да ти позволя да отидеш по-далеч дечу.
Махайте се, махайте се веднага!
Ще успея да видя Мока отново.
Тези очи са...
Ко-сама!
Няма значение, ако не побързам...
Какво прави? Дадох му възможност да покаже какво може.
Щом е така ще се справя сама.
Цукуне-сан.
Превод и редакция: Busta
Разпятие, Семейство и Вампир
Значи това е севера. Става все по студено.
Няма да ти позволя да отидеш по-далече, Цукуне-сан.
Майката на Мизоре-чан?
Толкова официално. Моля те, наричай ме Цурара-чан.
Извинете ме...
Снеговалеж, снеговалеж.
Пусни ме!
Тогава, да вървим.
Нашето село се подготвя за сватбата.
За сватбата? За какво говориш?
Ела.
Ела. Ела.
Ела, ела, ела, ела.
Съжалявам, аз...
Спрете! Тате, мамо.
Съпруже.
Мизоре-чан.
Мамо, пусни Цукуне-сан да върви.
Мизоре-сан, отказваш ли се да бъдеш жена на Цукуне?
Не се отказвам но...
Но?
Ако Цукуне иска да отиде до този замък,
истинската съпруга би го подкрепила докато той не постигне целта си.
Мизоре-чан.
Това е умна мисъл.
Но ако това продължи, момичето вампир ще се съживи.
Остаряваш мамо. Ако предишната Мока се съживи,
искам честно да се бия с нея за позицията ми на съпруга.
Не, съпруга... какво?
Това е лошо. Това не е проблем само за теб вече.
Това оказва влияние върху бъдещето на цялото ни племе.
Тогава ще се бия срещу вас мамо.
Мислиш ли че можеш да спечелиш срещу цялото племе?
Снеговалеж, снеговалеж.
Магическа бронзова тава.
Добре казано, Мизоре-сан.
Юкари-чан.
Цукуне-сан, побързай към замъка заради Мока. Аз също искам да видя предишната Мока.
Няма да ви оставя да отидете по-далече.
Снеговалеж, снеговалеж.
Призовавам по-голяма магическа бронзова тава.
Мамо?
Използвай шанса Цукуне-сан.
Благодаря ти.
Моля те чакай.
Ти трябва да почакаш мамо.
Обръщаш се срещу родителите си, Мизоре-сан?
Не те разпознавам като моя майка в момента.
Давай!
Още малко, още малко...
Какво е това?
Намерих те.
Доста дълго те търсих Цукуне-кун.
Водя те на сватбената церемония с Куруму.
Друга сватба?!
Ако не искаш, можеш да се ожениш и за мен.
Това надминава дори усещането от гърдите на Куруму.
Добре ли е?
Не е добре.
Защо?
Ако искаш, може да се чувстваш така всеки ден.
Не се интересувам от такива неща.
Не е хубаво да лъжеш.
Защото мъжете не могат да устоят на силите ми.
Не бива мамо!
Цукуне е-е!
Цукуне, дръж се!
Къде ме пипаш?
Съжалявам.
Няма нищо. Да продължаваме тогава.
Благодаря ти Куруму-чан.
Мислех си че като я няма тук Мока-чан, аз ще бъда твоята любов.
Куруму-чан?
Но това не е така нали?
Въпреки че я няма вече Мока.
Защото я няма вече Цукуне, Мока ти липсва дори повече.
Куруму-чан.
Недей. Извинението значи, че признавам поражението.
И аз не съм сбъркала, като определям Цукуне за най-важния човек за мен.
Куруму-чан.
Затова моля те не забравяй. Без значение дали е преди или след, аз винаги ще те обичам Цукуне.
Куруму-чан, какво правиш с майка си?
Остави ме аз да се погрижа за мама. Ти Цукуне побързай и върви.
Махаш се без да се замислиш. Цукуне ти си идиот.
Идиот, идиот, идиот.
Идиот!
Ще те накажа Куруму-чан.
Това ли е?
Наистина ли мислиш да отидеш?
Кокоа-чан.
Не знаеш ли кой живее тук?
Чух че е един от тримата Хадес крале, нали така?
Правилно. Това е баща ми.
Кокоа-чан... това значи, че е бащата и на Мока.
Разбирам, значи това е причината за създаването на разпятието.
Тогава...
Твърде наивен си.
Баща ми мрази хората най-много.
В твоя случай мисля, че ще бъдеш убит мигновено.
Правилно.
Бащата на Кокоа-сама е чудовище, което надминава клас S дечу.
Това е единствения ти шанс да си промениш решението.
Благодаря ти Кокоа-чан.
Какво?
Благодаря, че се тревожиш за мен.
Що за глупости са това? Кой го е грижа за теб?
Тогава трябва да тръгвам.
Довиждане Кокоа-чан.
Какво си мисли този? Въвлича се в безнадеждна ситуация.
Толкова ли много харесва сестра ми?
Съжалявам че ви безпокоя. Вие сте бащата на Мока нали?
Тогава... умолявам ви!
Това разпятие, моля дайте ми го каквото и да ми струва.
Как?
Как може долен човек, който няма разрешение да стъпва на моя територия.
Това е защото...
Отвратителен си!
Изглежда наистина беше моментално.
Нали точно това му казах?
Както си и мислех, хората са толкова слаби.
Да, беше грешка от самото начало.
Как може долен човек да махне печата на дъщеря ми.
Защо?
Оцелял си тази атака?
Защо мразиш хората толкова много?
Трябва да си разбрал вече. Грозотата и мръсотията на човешката раса.
За да я защитя,
преместих дъщеря си в човешко училище.
Аз бях този който я остави да бъде самотна.
Това е...
Ти също се боеше от дъщеря ми в началото нали?
Чудовищата не се нуждаят от приятели. Кой каза това?
Това беше вярно за тогава. Но сега...
Сега?
Аз и Мока-сан...
Млъкни!
За да може дъщеря ми да живее спокоен живот в човешкия свят
преобърнах истинския й характер в топлия и приемствен който познаваш.
Ти се възползва от това и планираше да я направиш робиня на любовта нали?
Защо е това? Защо го създаде? Направи собствената си дъщеря...
Кокоа-сама, този човек...
Не... Ако се обърнеш срещу татко...
Ще бъде убит този път със сигурност.
Млъкни.
Дъщеря ми... ще я защитавам със собствените си ръце.
Обичаш дъщеря си. Това вече го знам. Но Мока-сан е...
Нисш човек. Смееш да изричаш името на дъщеря ми така нежно?
С нея си имаме обещание...
Обещание?
С другата Мока-сан...
Ще се видим пак някой ден. Обещавам ти.
Затова ще променя Мока-сан, в това което беше преди.
Спри с шегите.
Мока-сан която се опитваш да върнеш беше илюзия, която създадох, когато я запечатвах.
Това е грешно.
Вярно е. Ти си просто глупав човек запленен от илюзия.
Ти си такъв. Говориш за собствената си дъщеря, като за илюзия.
Спомените ми за Мока-сан и мен не са илюзия.
Тази сила ти я е дала дъщеря ми.
Силата на вампирската кръв.
Въпреки че са две личности аз хващам една и съща ръка.
Това не може да е илюзия.
И двете Мока-сан са тази, която аз харесвам.
Ако така ще да е и двете Мока са мой дъщери.
Дори и да използваш силата, която ти е дала няма да те оставя да откраднеш дъщеря ми.
Вие нисши човеци не можете да се сравнявате с любовта ми към дъщеря ми.
Спомените ми с Мока-сан няма да загубят от чувствата ти към твоята дъщеря.
Мока-сан. Моля те дай ми назаем силата си.
Дай ми това разпятие и Мока-сан!
Какво ще кажеш да го оставиш малко да полежи там, татко?
Мока?
Не е нужно да се преструваш и да играеш игра. Би трябвало да знаеш резултата.
Да се преструвам ли каза?
Ако беше сериозен татко,
щеше да отнемеш живота на Цукуне с първия удар.
И мисля че Цукуне спечели битката.
Мока-сан, аз...
Кога успя той...
Изглежда не сме единствените, който се преструваме.
Но искаш ли това?
Не можеш да живееш като нашата Мока повече.
Това не го решавам аз.
Всичко това е доказателство за новия ти живот?
Тогава ще оставя разпятието на теб Аоно Цукуне.
Но не мисли че съм ти дал дъщеря си за нищо.
Моля те, запомни това.
Както винаги татко.
Но тогава това е...
е мое!
Аз и сестра ми Мока ще направим 250.
Не можеш Кокоа-чан.
Кокоа-сама.
Какво правиш? Не ме пипай! Перверзник!
Казах недей, недей, недей...
Вие двамата, мисля че първо трябва да се махнем от тук.
Като си спомня, всеки път когато баща им напускаше замъка, той се срутваше. Такъв силен характер.
Не! Разпятието ми!
Какво се е случило тук?
Нещо голямо е станало.
Най-накрая го взе?
Тогава, да се върнем на въпроса. Какво смяташ да правиш?
Аз...
Сравнена с мен, пак ли би избрал другата Мока?
Почакай, Цукуне не би избрал нито една Мока нали?
Той би избрал мен.
Мен, мен.
Мока-сан. Всички!
Какво?
Надявам се разбирате, че още не мога да реша коя да избера.
Но ако другата Мока-сан продължава да я няма,
не мога да избера някоя като преди.
Чувствам че не мога да реша тези неща.
Чух това когато се прехвърляхме, вече бях избрал нея. Искам да видя Мока-сан, която изчезна.
И да потвърдя истинските си желания. Какво искам да направя след днес
не мога да опиша с думи.
Оправдание?
Правейки се че не можеш да решиш, искаш да имаш всички ни?
Не, това не е което мислех.
Знай си мястото!
Зная си мястото вече.
Така че, писна ми да стоя в тази форма.
Тогава нека довърша това отново.
Това, освен ако.
Колкото до мен, не искам да продължавам да чакам.
Това значи...
Капу чу у-у!
До другия път, Цукуне.
Мока-сан.
Цукуне.
Мока-сан.
Цукуне.
Мока-сан.
Цукуне.
Вие до кога смятате да се зяпате?
Ще ми докараш сърдечен удар.
Ако ще се прегръщате, прегръщайте се вече.
Цукуне.
Мока-сан.
Цукуне.
Мока-сан.
Цукуне.
Това ще го позволя само днес.
Куруму-сан, добро момиче.
Мока-сан, хубаво е че си добре.
Цукуне, според обещанието ни пак се срещнахме.
Мока-сан, изглежда сякаш не сме се виждали отдавна.
Мока-сан, използваш твърде много сила. Ядосана ли си?
Не съм ядосана.
Напълно се ядоса нали?
Тогава какво не е наред Мока-сан?
Защото Цукуне и другата аз се бяхте разгорещили.
Това е...
Въпреки че другото ми яз съм пак аз... дразнещо е...
Значи ще си получа мястото от преди...
Взимам го!
Спри Мока!
Както и да го погледнеш, пие твърде много.
Цукуне ще стане торба кокали.
Пусни го.
Но аз не съм пила отдавна, не можах да устоя...
Къде ли можеш да устоиш.
Ей, вие там. Не целувайте моя Цукуне.
Смееш да кажеш "твой"?
Не можем да се престорим, че не сме чули това.
Искате бой?
Почакайте всички...
Всичко наред ли е?
Много, много неща се случиха, затова ще изпратя родителите ви вкъщи.
Моля, не се притеснявайте.
Тук е майката на Куруму...
и семейството на Мизоре.
Мока, върнала си предишния си вид.
Да, благодарение на Цукуне.
Тогава да се връщаме всички в академия Юкай.
Аоно Цукуне, наслаждавай се на щастието сега.
Но един ден ще върна сестра ми Мока.
Като стана дума за това скъпа моя...
Татко, ти кога се появи?
От случилото се, ми се струва, че ти си тази която го е започнала, нали?
Не... Това, това...
Имаш нужда от наказание.
Скъпи татко, скъпи татко.
Задника ще ми се раздели на две.
Татко, прости ми, моля те прости ми!
Той остави човек да се върне жив.
И дори му даде бъдеще.
Бъдещето на хората и чудовищата в Академия Юкай.
Субтитрите са предназначени за subs.unacs.bg